Suohauta, josta hänet löysimme Itä- Karjalassa, ajoittuu pronssikaudelle.
Mukana haudattu esine edustaa kuitenkin sellaista metallinkäsittelytaitoa -
mitä ei ole oikeastaan saavutettu vielä tänäkään päivänä.
Olisi houkuttelevaa väittää sitä -
maan ulkopuolisen älyn tänne jättämäksi, miksi lie aikakapseliksi -
mutta kirjoitus päällä on kiinalaista, ajalta ennen ensimmäistä dynastiaa.
Kirjoituksen mukaan lipas kuului sepän pojalle -
mutta hän saa avata sen vasta suurimman hädän hetkellä.
Vasta sitten, kun kaikki toivo on mennyt.
No niin. Pilalla.
Kai. Tää ei oo alku. Tää on loppu.
Perääntykää. Irti siitä eläimestä.
Se on vain haavoittunut. Annetaan sen elää.
Rakkaani.
Jäädään tänne. Minä vartioin lipasta kanssasi.
Ikuisesti.
Kalevalassa Lemminkäisen äiti -
keräsi poikansa luut Tuonen mustasta joesta.
Mietti, miten saada ne virkoamaan ja kertomaan tarinaansa.
Sama on edessä meillä -
mutta ääntä, jonka annamme menneelle, täytyy kuunnella tarkasti.
Se on chung. Kiinalainen aisakello.
Oottekste ollut tässä kauan? -8 vuotta.
Miten mä en oo huomannut tätä paikkaa aiemmin?
Olavi Berg. Kalevala-tutkija.
Sangfu on alun perin tiibetiläinen sana. Mongolit lausuvat sen - sampo.
Legendan mukaan se rakennettiin myötäjäislahjaksi, mutta hajosi lopulta.
Muruja siitä on kaikkialla.
Minusta se on hyvä nimi antiikki- kaupalle. -Se karkottaa asiakkaita.
Kollegani Maria. Rautainen nainen.
Löysin ne eilen mun ullakolta. Ne oli mun poikaystävän.
Kai olisi kyllä rakastanut tätä paikkaa.
Se on Kain hiuksia ja kynsiä.
Orgaanista jauhetta. Sepät käyttää sitä karaistukseen.
Hiili estää rautaa ruostumasta. Sinä olit sepän morsian?
Te voitte pitää noi. Mä oon muuttamassa.
Pelko, Kipu, Hulluus, Rumuus -
Himo, Viha, Ahneus ja Sokeus.
Me tunnemme Loviattaren kahdeksan poikaa nimeltä.
Loviattaren viimeisellä pojalla ei ole nimeä.
Sanotaan, että nimeämätön haluaa tuoda helvetin maan päälle.
Sepän pojalle oli luvattu vapautuminen sielunkierrosta -
jos hänen onnistuu surmata viimeinen Loviattaren pojista.
Kronikoitsijat ovat olettaneet, että sepän poika surmasi demonin -
ja vapautui maallisten halujen tuomista iloista ja suruista -
ikuisiksi ajoiksi.
Hyvää päivää.
Päivää.
Noi on mun tavaroita. -Siksipä minulla onkin pienoinen ehdotus.
Sinä saat nämä, ja vastikkeeksi minä saan sinun hiuksesi ja kyntesi.
Sanotko vielä kerran?
Hän on kaunis. - Kuka?
Sinun tyttöystäväsi. Pitkä ja solakka.
Muistuttaa erästä naista, johon olin joskus hieman pihkassa.
Mitä Ronjalle kuuluu? - En tiedä. Oli muuttamassa.
Minne? -Mihin nyt ihmiset yleensä muuttaa.
En minä tiedä. Pois.
Sinähän olet seppä. -Joo.
Se on aika harvinaista. -Joo.
Onko se isäsi perintöä? - Ei. Mun isä piti huoltoasemaa.
Mielenkiintoista. - Ei se oikeastaan ollut.
Mitä tiedät Samposta?
Ai siitä, josta kerrotaan Kalevalassa?
Se oli seppä Ilmarisen takoma runsauden sarvi -
joka hajosi, ja siitä jäi muruset maailmaan.
Mä oon pahoillani, Kai, mut mä jätän sut.
Mun täytyy mennä. Mulla on töitä. - Istutaan vielä hetki ja rupatellaan.
Täytyy lähteä. -Niin, mutta se jäi nyt viimeistelemättä.
Jos vedetään äkkiä kokonaan pois koneella?
Tästä tuli oikeesti tosi hyvä. Kiitos.
Odota, rakas ystävä.
Sepän poika...
Sintai...
Tulitsä ajamaan mun säärikarvat?
Kai. On mahdollista, että Sampo ei ole pelkkä myytti -
vaan historiallinen esine -
jonka tarkoitus oli tuottaa ihmisille onnea ja yltäkylläisyyttä...
-tyhjästä.
Tämän esineen tekijä mainitsi olevansa myös Sammon takoja.
Se reagoi sinuun. - Mitä siellä sisällä on?
Loputtomiin ilmaista energiaa. Kenties materiaakin, en tiedä.
Ajalta ennen ensimmäistä dynastiaa.
Kirjoituksen mukaan lippaan sisältö tulee koitumaan avaajan hyväksi -
mutta lukituksen saa auki vain Sammon takojan oma poika -
mutta vasta sitten, kun kaikki toivo on mennyt.
Olen omistanut tälle projektille koko elämäni.
Oli lippaan sisällä mitä tahansa, minulla ei ole mitään menetettävää.
Sintai.
Sintai Seng-Pu. Sepän poika. Minä löysin sinut.
Mestari, teidän pitää levätä. - Ystäväni, minua ei nukuta.
Pelkäätkö sinä? -En.
Tunnetko tuon paikan? - Se on kotikyläni.
Kaipaatko sinne?
Kaikki minulle rakkaat siellä ovat aikoja sitten kuolleet.
Kun tulin munkiksi pyhälle Anshun-vuorelle -
vannoin, etten palaa tuohon kylään enää koskaan.
Cho, muutaman päivän päästä kohtaloni täyttyy Barun Urtan soilla.
Demoni odottaa minua.
Voi olla, etten minä selviä.
Sinä et ole pelkästään aseenkantajani, sinä olet ystäväni.
Siksi uskallan pyytää sinulta palvelusta.
Anna minun käydä kotikylässäsi.
Tiedät, ettei sinua ikinä päästetä!
Temppeli on tyhjä. Nämä veljet ovat tulleet tänne -
varjelemaan sinua ja sinun puhtauttasi.
En ole koskaan näyttänyt sinulle tätä. Ainoaa perintöäni, ainoaa muistoani.
Isäni sanoi, että saan avata tämän vasta kun kaikki toivo on mennyt.
Mutta...
Mestari. -Anna minun elää yksi onnellinen päivä.
Yksi tavallinen ilta.
Niin kuin tavallinen ihminen.
Armeija marssii hitaasti.
Tavoitan teidät, ennen kuin saavutte soille.
Vaiti!
Meidän pitää lähettää retkikunta soille.
Ei.
Aikojen aamussa -
vanhin Helvetin tyttäristä, Loviatar -
kävi makaamaan keskelle tietä.
Loviatar puski kohdustaan ulos yhdeksän munaa -
ja niistä syntyi maailmaan kahdeksan poikaa:
Pelko, Kipu, Hulluus, Rumuus -
Himo, Viha, Ahneus ja Sokeus.
Munista viimeinen jäi kuitenkin kuoriutumatta.
Se odotti vain oikeaa aikaansa.
Se odotti ennustusten sille lupaamaa...
...seppää.
Ja konetta, jolla se voisi tuoda helvetin maan päälle.
Vanhanaikaista höpinää.
Sepällä on poika.
Hän nousee Loviattaren viimeistä poikaa vastaan.
Voittaako hän demonin? Sitä ei ennustus kerro.
Siinä tapauksessa sallikaa minun täydentää ennustus.
Muukalainen, sinulla ei ole puheoikeutta täällä!
Antakaa minun elää yksi päivä niin kuin tavallinen ihminen.
Sitten ratsastan soille. Ettei teidän tarvitse.
Olet mongolivakooja.
Minulla on kahden kansan tiedot ja taidot.
Ja miekka, jolla annan Nimettömälle sen lopullisen nimen.
Se nimi on Kuolema.
Onko sinulla miekka? Parempi ottaa se esiin -
tai häipyä!
Sinä olet syntynyt uudelleen.
Puhutko suomea?
Sinä olet uudelleensyntynyt Mestari Sintai Seng-Pu.
Sinä et usko minua.
Lipas kuljetti minut turvallisesti tähän aikaan.
Ikävä kyllä tämä mies ei kestänyt sitä.
Hän on kuollut.
Olkaa hyvä, Mestari. Hyökätkää.
Hyvä on. Puolustautukaa.
Tämä ruumis on heikko.
Kuten sinäkin. Olet vain hauras kaiku siitä, mitä sinun pitäisi olla.
Kuin paras osa sinusta olisi jäänyt tuolle paikalle.
Lopeta! - Pyydä kunnolla.
Sinusta tuntuu kuin olisit kadottanut jotain.
Jotain, mitä et saa takaisin, ennen kuin olet täyttänyt tehtäväsi.
Lopeta!
Olkaa hyvä. Karaistusveren ainekset, kuten isälläsi aikoinaan.
Mettä kuudesta kukasta ja seitsemästä heinästä.
Tervetuloa takaisin, rakas ystävä.
Kuka sä oikein olet?
Mä sain ton auki. - Sinussa oleva voima sai lippaan auki.
Sinä olet seppä Seng-Pun poika. - Mitä mun pitää tehdä?
Tao minulle Sampo.
Se on kaiken onnellisen salainen lähde.
En mä ole mikään hyvä seppä. Oikeasti todella huono.
Jossakin mielesi syvyyksissä piilee voima -
samanlainen kuin isälläsi, ja hän sai rakkaansa.
Voima. Mikä ihmeen...
Löitsä mua miekalla mahaan? - Jep, jep-
Kuuntele.
Mä taidan kuolla.
Rauta tahtoi olla tulen kanssa, mutta tuli poltti sitä -
ja rauta pakeni suolle.
Suolla rauta piileskeli pitkään.
Niin pitkään, että unohti, miksi oli maailmaan syntynyt.
Kunnes susi juoksi suota myöten, ja maa liikkui sen jäljissä.
Niihin jälkiin rauta nousi piilostaan, josta isäsi löysi sen.
Nyt tiedät raudan synnyn, mutta se ei tiedä sinusta mitään.
Kerro raudalle, kuka olet. - Olen Kai. Kai Pelkonen.
Miten sinä synnyit? - Ihan tavallisesti. Sairaalassa. Äiti...
Miten sinusta tuli seppä?
Mä tapasin Ronjan, joka halusi lukon. Valehtelin, että olen lukkoseppä.
Siitä lukosta tuli paska, mutta mä opettelin -
opettelin ja opettelin. Eikä mun tarvinnut enää valehdella.
Ronja on tiennyt koko ajan, etten ole mikään seppä.
Ronja teki musta sepän. Sellaisen sepän, joka mä nyt olen.
Ja sepän, joka sinusta tulee.
Rauta luottaa sinuun nyt. Et sinä kuole.
Sinä olet syntynyt uudelleen.
Olen nähnyt tän paikan mielessäni. Kaiken aikaa ja kaikkialla.
Mä tiesin, että sä tulisit.
Kuka sä oikein olet?
Minä olen sinun toivosi.
Tao minulle Sampo -
niin minä lupaan sinulle, että saat rakkaasi takaisin.
Oottekste vielä auki?
Tulitko hakemaan poikaystäväsi tavarat takaisin? -En.
Mä tulin ihan sattumalta.
En halua elää niin, että joka paikka muistuttaa meidän tarinasta.
Surullista. - Ei oikeastaan. Järkevää.
Kaikista tutkimistani kansalliseepoksista tuo on surullisin.
Yksi ja sama tarina toistuu. Kukaan ei saa koskaan ketään.
Minun Kalevalastani tulee toisenlainen. Rakkaustarina.
Mä en oikein välitä niistä.
Me rakastutaan aivojen alkeellisimmalla osalla, matelijanaivoilla.
Serotoniinimäärä tippuu lähes neuroottiselle tasolle.
Sen pitäisi ilmetä masennuksena, mutta rakastuneen se saa -
jumaloimaan ihastuksensa kohdetta.
Se toimii kuin huume, mutta sen vaikutus loppuu aikanaan -
ja silloin keho ei voi enää kuvitellakaan päästävänsä irti.
Ja tälle riippuvuudelle on annettu nimi- rakkaus.
Voit laittaa ton Kalevalaas.
Siitä tulee rakkaustarina. Ajalta kun niitä vielä oli.
Me emme enää koskaan saa kokea mitään vastaavaa.
Mitä sinä teet?
Nyt rauta on pakotettu muotoonsa, mutta sen pitää itse hyväksyä se.
Ei saa kuumentaa liian nopeasti eikä liian kuumassa, muuten se on pilalla.
Minä olen Sintai Seng-Pu.
Se, joka tappaa Loviattaren pojan.
Isoisä? Olet juovuksissa.
Saatte luvan puhua isoisän kanssa toiste.
Mikä teidän nimenne on?
Pin Yu. Kylänvanhimman tyttärentytär.
Kuka te oikeasti olette?
Olen Sintai. Seppä Seng-Pun ainoa poika.
Ette näytä Seng-Pun pojalta.
Äitini oli kotoisin kaukaa pohjoisesta.
vanhempani ovat kuolleet. Olen yksin.
Haluatteko vielä sanoa jotakin?
En tiedä miten.
En tieä poloinen poika
Miten olla kuin eleä
Tulehenko teen tupani
Vai vetehen saunan salvan
Salainen ase?
Lauluja äitini vanhasta maasta. - Kaunista. Hyvin kaunista.
Milloin teidän on tarkoitus lähteä soille?
Teidän piti lähteä jo eilen.
Ihmiset ovat alkaneet paeta kylästä.
Minä odotan merkkiä.
Onko se todella se syy, miksi te lykkäätte lähtöä?
Ei.
Ennen kuin tapasin teidät, en pelännyt mitään. En kuolemaakaan.
Mutta nyt olen alkanut pelätä. Pelkään, että voitan demonin -
ja lunastan ennustuksen lupaaman palkinnon -
enkä synny tänne enää uudelleen.
En halua jättää maallisia iloja ja murheita taakseni -
ennen kuin olen maistanut niitä kaikkia teidän kanssanne.
En tunne teitä, mutta minun pitäisi suostua naiseksenne.
Vain te voitte pelastaa meidät. - Minä pyydän...
Jos pyytäisitte minua taisteluun demonia vastaan, suostuisin heti.
Ette ymmärrä. Ettekö ole koskaan ollut rakastunut?
Minä pyydän teiltä paikkaa, mihin taistelusta palata.
Mä olen lähdössä.
Voi olla, että me ei enää nähdä.
Mä tiedän.
Rakastatsä mua vielä?
Rakastan.
Olenko se aina ollut minä?
Lupaan vastata teille pian, Mestari Sintai.
Kenelle sinä puhuit?
Itsekseni.
Se on hieno, mutta ei se Sampo ole.
Lähetitkö sinä hänet minulle?
Onko kohtalo sitonut meidät yhteen?
Kuinka sinä pääsit tänne? - Kuka toi on?
Seppä Ilmarisen poika.
Kalevalan surullisin sankari.
Vastauksenne on kieltävät.
Olette ollut liian kauan munkkien kanssa.
Ette ymmärrä naisista mitään.
Olette yksi hienoimmista miehistä, jonka olen tuntenut.
Olette valmis puolustamaan meitä.
Minä odotan teitä.
Vien sinut täältä, hyvin kauas.
Äitini maahan. Rakkaani.
Ihan kuin se syleilisi jotakuta.
Tai jotakin. Se puristi rinnallaan lipasta.
Lippaan paino esti ruumista nousemasta suohaudastaan.
Miehen mukana oli haudattu suden pääkallo ja nainen.
Molemmat mätänivät.
Oliks ne yhdessä? Rakastavaiset? - Sitä minun on mahdotonta enää todistaa.
Cho!
Mitä tapahtui? - Mestari, miksi ette tullut?
Saavutimme suon laidan. Huijausta ei voinut enää pitkittää.
Suojelin tätä -
jotta voisin tuoda sen teille takaisin.
Mestari Sintai. Eikö häitä voida siirtää?
Kenen häitä?
Cho, tässä on kihlattuni.
Tässä on aseenkantajani ja paras ystäväni.
Taistelu on alkanut.
Mestari Sintai.
Minä palaan luoksesi. Minusta tulee maailman onnellisin mies.
Odota.
Isoäitini antoi tämän minulle.
Hän sanoi, että se toteuttaisi toiveeni.
Toivon, että se suojelee sinua pahalta.
Annoit raudan taas satuttaa itseäsi.
Ei enää vaiheita, Mestari.
Rauta ei enää luota muhun.
Musta tuntuu, että tämä ei pääty hyvin. Että jotain pahaa tapahtuu.
Mä tiedän, mitä on elää yksin.
On pahempia kohtaloita kuin kuolla.
Pahinta on menettää oma merkityksensä ja jäädä elämään ilman sitä.
Näyttääkö hän tutulta?
Mitä?
Sinä et tullut tänne sattumalta.
Uskotko sielunkiertoon?
Mitä ikinä sille kerrotkin, ole rehellinen.
Kuuntele mua. Ole kiltti.
Auta mua.
Mä en enää tiedä, kuka mä oon. Enkä tiedä enää, mitä tapahtuu.
Toivo on ainoa, mitä mulla on. Ainoa, mikä pitää mut hengissä.
Olen jäänyt kiinni yhteen yksinäiseen hetkeen. Se tuntuu kuolemalta.
Mulla ei ole enää ketään. Päässä vain yksi ainoa ajatus.
Mä en halua enää olla yksin.
Se on kaunis. - Kaiken onnellisen salainen lähde.
Mitä sä luulet, että se tekee? - Se on sinun takomasi.
Vain sinä voit tietää, mikä tekee sinusta onnellisen.
Sintai.
Kai...
Olen odottanut sinua sata vuotta.
Palkitsen odotuksesi heti.
Voit kuvitella pettymykseni -
kun ryöstettyäni koneen ihmisiltä ja saatuani kaiken valmiiksi -
tajusin isäsi takoneen tähän varmistuksen.
Vain hänen poikansa voi käynnistää Sammon.
Minä en käynnistä Sampoa koskaan. En sinulle.
Me olemme maailmassa toisiamme varten.
Meidät on jätetty tänne, jotta kohtaisimme toisemme.
Eikä kukaan muu ole tässä ajassa vertaisemme.
Meidän täytyy pitää yhtä, ei taistella.
Kohtalo on sitonut sinut minuun, ei kenenkään muuhun.
Jos sinä tapat minut, sinusta tulee Valaistu -
ja sielusi jättää tämän maailman lopullisesti.
Vasta yhden ja ainutkertaisen elämäni jälkeen.
Odota, rakas ystävä.
Rauhoitu.
Missä me ollaan? - Sangfussa.
Tuu.
Me ollaan ainoat, joihin tää ei vaikuta.
Toi näyttää palaneelta kinkulta. - Se on tuhansia vuosia vanha.
Mä en tiedä, mitä sä oot tehnyt. Enkä mä haluukaan tietää.
Mä olin jo lähdössä pois. Joku sai mut aina vaan palaamaan.
Mun pitää mennä takaisin. Tietää virheeni, jotta voin korjata ne.
Niin, mä tiedän. Niin pitää.
Musta tuntuu, että mun kuuluu antaa tää sulle.
Minä palaan luoksesi. Minusta tulee maailman onnellisin mies.
Mitä se tarkoittaa?
Kuinka kohtalo ottaa vääjäämättä kiinni ne, jotka sitä pakenevat.
Kuinka kaikki alkaa alusta.
Puhu. Sano jotain.
Puhu!
Mestari, tätä minä olen odottanut tuhansia vuosia.
Tasavertaista kohtaamista. - Loviattaren viimeinen poika.
En tarvitse sinua enää mihinkään. Sinä aukaisit Sammon.
Ja sinä teit siitä omasi. - Suurin kiitos siitä kuuluu sinulle.
Tämä on sinun luomuksesi.
Maailma, jossa kenenkään ei tarvitse olla tuskansa kanssa yksin. Pitkään.
Minä vain autoin sinua päästämään sen irti. Sinun päästäsi.
Helvetin.
Onko oikein, että joudut yksin kärsimään? Ei hän sinua odota.
Elät yhden ja ainutkertaisen elämäsi yksin]!
Pin Yun sielu jää tänne. Hän syntyy uudelleen ja uudelleen.
Jokaisessa tulevassa elämässään se lutka tulee rakastamaan jotakuta -
eikä yksikään niistä miehistä ole oleva sinä.
Pelko... Kipu...
Hulluus... Rumuus...
Himo... Ahneus...
Sokeus... Viha...
...ja...
Hyvä on, Mestari. Hyökätkää.
En malta odottaa, että näet maailman, jonka Sampo tänne sylkee.
Tiedän, ettet ole vielä kuollut.
Epäilin, etteivät typerät munkit opettaneet sinulle mitään.
Onnistuit kylvämään siemenen sydämeeni. Pahan siemenen.
Epäilyn.
Minun pitää antaa sinulle sinun oikea nimesi.
Sinä varmaan nyt kysyt itseltäsi miksi.
Miksi et tappanut minua, kun sinulla oli siihen mahdollisuus.
Niin kauan kuin minä olen, sinä olet.
Rakas ystävä. Tässä minä olen.
Se, kenen kanssa kuulut yhteen.
Joukko paimenia pelasti minut. He veivät minut talvileiriinsä.
Olin kuolemaisillani.
Meille kerrottiin, ettei kukaan selvinnyt.
Silti odotin sinua vuoden. -Palasin heti kun pystyin matkustamaan.
Mutta se oli liian myöhäistä.
Kaikki olivat varmoja, että olit tappanut itsesi.
Matkustin pyhälle Anshun-vuorelle, pois kaikesta.
Nyt kadun, etten tappanut itseäni. - Älä sano noin.
Olen odottanut sinua aina. Kunnes Mestari Sintai saapui.
Kätketyn onnen isku, jonka kehitimme -
siitä ei kenenkään muun pitänyt selvitä. Mutta hän torjui sen.
Minä opetin sen hänelle.
Kiusaako kohtalo minua?
Mutta en kertonut hänelle, mihin se johtaa -
kaksi rakastavaista.
Kätketyn onnen isku.
Sinulla on valta muuttaa ennustusta. Ja oikeus... -Ole vain!
Isäni sanoi, että saan avata tämän, kun kaikki toivo on mennyt.
Mitä siellä on?
Se on tyhjä.
Rakkaimpiesi petollisuus on jo suistanut sinut helvettiin.
Onko sinusta oikein, että sinä olet siellä yksin?
Me avaamme Sammon. Sinä ja minä, olemme ikuisesti yhdessä.
Minä haluan uuden tilaisuuden Pin Yun kanssa.
Sen tähden luovun kaikkeudesta ja kunniastani.
En voi antaa sinun kuolla.
Pelko...
Kipu... Hulluus...
Rumuus. . . Himo...
Ahneus... Sokeus...
Viha...
Ja.”
Toivo.
Ei missään ole ennustettu mitään tällaista. Päästä minut pois]!
Ei sellaista valaa saa vannoa yksin. Siitä tulee kirous.
Mistä sinä puhut?
Sä olet mun virheeni.
Muuten mä annan sulle sun oikean nimen.
Te ette saa koskaan toisianne. Sinä et synny tänne enää uudelleen.
Mä tiedän.
Mä olen pahoillani.
Mä jätän sut.
Ei saa... jättää.
Sun oikea nimi on Hyvästi.
Sun oikea nimi on Eilen.
Sun oikea nimi on...
Ystäväni...
Vie tämä niin kauaksi pohjoiseen, ettei ihminen voi siellä elää.
Kukaan ei saa tätä löytää. Minä kaikesta väestä vähiten.
Pin Yu, minä vannon, jos rakkauteni on totta -
minä löydän sinut ajan takaa.
Ronja. Tää ei oo loppu, tää on alku.
Se oli sinun sutesi. Se kantoi isäsi lipasta.
Jos ikinä tarvitset sen takaisin, minä tuon sen sinulle.
Metsästän tuota sutta vaikka maailman äänin.
Ja minä vartioin lipasta kanssasi ikuisesti.
Tekstit: Minna Nuutinen Broadcast Text